A Karl Jonas Mylius és Friedrich Bluntschli tervezte bécsi Zentralfriedhof 1874. november 1-jén nyílt meg. Jakob Zelzer bécsi polgár volt az első, akit ide temettek.
2,5 négyzetkilométer a temető, amely Európa második legnagyobb köztemetője. Megnyitására a dinamikusan növekvő bécsi lakosságszám miatt volt szükség. 330 ezer sírhelye közül ezer díszsírhely; ökumenikus temetkezési hely. Bejárata 1905-ben készült el Max Hegele tervei alapján.
Az itt található templom 58,5 méter magas kupolája már messziről látszik. A monumentális épület, amely a bécsi szecesszió jellemzőit viseli magán, 1911-re készült el. Mint oly sok temető, a bécsi Zentralfriedhof is jelentős közparknak számít: 17 ezer fa ad árnyat. Ha be szeretnénk járni a teljes területet, az utak hossza összesen mintegy 80 kilométert adna ki.
Politikusok, a művészeti élet kiválóságai, színészek, muzsikusok, képzőművészek, sportolók egyaránt nyugszanak itt. Tiszteleghetünk Beethoven, Brahms, Schönberg, idősebb és ifjabb Johann Strauss, Schubert, Wolf, Suppé, Ligeti György, Kálmán Imre sírjánál és Mozart síremlékénél (akit a St. Marxer-temető egyik tömegsírjába temettek).
A díszsírhelyeket városi rendeletre alakították ki: 1877-ben és 1880-ban a bécsi levéltár vezetőjének össze kellett gyűjteni a köztemetőkben nyugvó hírességeket, hogy kihantolják, és a Zentralfriedhofba áttemessék őket, vagy Mozart esetében egy emlékművel tisztelegjelen a jeles személyiségek előtt, akiket foglalkozások szerint csoportosítottak, így találhatjuk meg a zenészek, írók, sportolók stb. parcelláit.